En av de mest respekterte investorene skal si deg en hemmelighet.
Warren Buffett. Det er lyden av penger.
Milliardæren Warren Buffett, USAs nest rikeste mann.
Han er verd 62 milliarder dollar og er verdens rikeste mann.
Buffett er ikke helt som man forventer.
Han jobber med penger, men har ikke kalkulator eller PC.
Han tenker langsiktig, og det har han tjent milliarder på.
Du kan slå kasinoet, men ikke Warren Buffett.
Buffett leverte selvangivelse som 13-åring.
Han er ingen vanlig milliardær.
Han er en helt vanlig fyr som eier 44 milliarder.
Buffett har en innstilling som gjør ham upopulær blant milliardærer.
Warren Buffett fra Nebraska ble til trollmannen fra Omaha.
Hva var det som gjorde at han ble verdens rikeste mann?
For 70 år siden gikk jeg på high school.
Det er nesten en tredel av den tiden dette landet har eksistert.
Da jeg gikk på skolen, tenkte jeg bare på jenter og biler.
Det gikk ikke så bra med jentene, så vi får prate om biler.
La oss forestille oss at når vi er ferdige, -
- så får dere alle sammen velge hvilken bil dere vil.
Velg bil og farge, så får dere den innpakket utenfor huset i morgen.
Da lurer dere på hva som er haken.
Haken er at det er den eneste bilen dere får i livet.
Hva gjør du når du vet at det er den eneste bilen du får?
Du kommer til å ta utrolig godt vare på den.
Det jeg sier, er ikke at dere får én bil her i livet, -
- men at dere får én kropp og ett sinn, og det er alt dere får.
Kroppen og sinnet føles bra nå, men de må vare livet ut.
Jeg er på vei til kontoret. Det tar fem minutter.
Jeg har gjort det i 54 år.
Det fine er at det fins en McDonalds på veien, så jeg kjøper meg noe.
Takk for at du velger McDonalds.
Jeg tar en Sausage McMuffin med egg og ost, takk.
- Noe annet? - Nei takk.
Når jeg barberer meg om morgenen, sier jeg til kona:
"2,61, 2,95 eller 3,17 dollar?"
Hun putter det beløpet i den lille koppen her.
Det avgjør hvilken av tre frokoster jeg får.
- Ja vel. 2.95. Vær så god. - Hvordan har du det, sir?
- Flott! Du er på skjult kamera. - Jeg ser det. Hallo!
Føler jeg meg ikke så optimistisk, tar jeg to pølser til 2,61-
- og legger dem sammen og tapper en cola.
Hei. Hvordan står det til?
3,17 er bacon, egg og cheese, men markedet har gått ned, -
- så jeg tror at jeg står over og går for 2,95 dollar.
Jeg liker tall. Det begynte før jeg har noe minne av det.
Det føltes bra å jobbe med tall.
Jeg lekte alltid med tall.
Jeg fikk folk til å vedde om hvilken klinkekule som gikk først ned.
Jeg var veldig energisk og nysgjerrig.
Jeg var den yngste i klassen, for jeg hoppet over trinn.
Jeg var mer glad i å lese enn andre. Jeg likte godt å lese.
Tante Edie ga meg World Almanac, og det var himmelriket.
Jeg husker ennå at Omahas befolkning var 214006 i 1930.
Noen tall sitter klistret til minnet.
Og ganske tidlig tok jeg en bok ut av Benson Library-
- som het "1000 måter å tjene 1000 dollar på".
En av framgangsmåtene var å skaffe en myntvekt.
Jeg satte meg ned og regnet på hvor mye en slik ville koste-
- og hvor lang tid det ville ta å ha råd til en til.
Jeg satt og skrev regneark-
- for å finne ut når jeg ville ha en per person på jorden.
Alle skulle veie seg ti ganger om dagen, og jeg skulle bli rik.
Jeg fikk 5 cent i ukepenger.
Jeg likte tanken på at jeg ikke hadde mer å jobbe med.
Jeg begynte tidlig å tjene penger.
Jeg solgte Coca Cola, tyggegummi og blader ved å gå dør til dør.
Jeg tror at jeg likte de umiddelbart. Jeg likte å være min egen sjef.
Det var fint som avisbud.
Jeg kunne legge opp ruten selv, og ingen plaget meg.
Jeg leverte 500 aviser per dag og fikk en cent per avis.
Men til sammen ble alle pengene til noe mer.
Einstein skal ha sagt at renters rente er et underverk.
Det er som fortellingen som man lærte på skolen.
Noen gjorde noe for kongen og fikk en tjeneste tilbake.
Han sa: "Ta et sjakkbrett og legg en hvetekjerne på første rute."
"Så dobler du antallet på den andre og så på den tredje."
Men da kongen innså hva to opphøyd i 64 blir, -
- hadde han gitt bort kongeriket. Det er et enkelt konsept.
Men over tid får det utrolige ting til å skje.
Berkshire er et fantastisk selskap, det fjerde største i Fortune 500.
Han er den eneste som helt fra grunnen av-
- har bygget et selskap som ligger på topp ti i Fortune 500.
Berkshire er et holdingselskap. Det eier et stort antall bedrifter-
- som handler uavhengig av hverandre og Berkshire Hathaway.
Vi eier 70-80 selskaper, og vi ber dem om å oppføre seg-
- slik at de ikke skader vårt rykte, men de bestemmer selv.
Det er andre som pynter her, så vi har alt mulig.
Da jeg flyttet inn i 1962... Her kan du se.
Jeg gikk til South Omaha Library, og for en dollar-
- fikk jeg sju utgaver av gamle New York Times-
- fra store tider, som panikken i 1907 og denne fra 1929.
Jeg ville vise fram tider da det var panikk på Wall Street-
- for å minne oss om at alt kan skje her i verden.
Det er oppdragende kunst, kan man si.
Jeg ble født i Omaha i Nebraska i 1930 under børskrakket.
Faren min mistet jobben i 1931, et år etter at jeg ble født.
Han var aksjeselger. Han tok pengene han hadde og startet en bedrift.
Han jobbet gjennom depresjonen.
Han hadde et investeringsselskap. Jeg ser i dag at det krevde mot.
Iblant fikk vi gå ned og leke med addisjonsmaskinen.
Broren min og jeg lekte sammen. Jeg husker at han sa til meg-
- at han skulle bli millionær innen han var 30.
Det var helt fjernt i vår familie, men han var uvanlig på det viset.
Jeg var den eldste, så kom broren og søsteren min.
Faren min dro til New York for å sjekke bedrifter og aksjer.
Han tok alltid med kostymer til oss, og det elsket Warren.
Han var en godlynt og stille mann. Man så ikke at han var et geni, -
-men hvem så vel etter noe slikt!
Jeg leste min første bok om investering på pappas kontor.
Snart hadde jeg lest alle han hadde og noen av dem flere ganger.
Faren min ga meg kallenavn fordi jeg startet småbedrifter.
Han brydde seg ikke om penger. Han hadde et indre karakterkort.
Han brydde seg aldri om hva andre tenkte om en.
Dersom man visste hvorfor man gjorde som man gjorde, holdt det.
Jeg beundret ham så mye at jeg lærte av ham uten å vite det.
Tanken om at alle er like mye verd, er noe vi barna alltid har følt.
Faren min stilte til kongressvalg. Vi var en svært republikansk familie.
Jeg, søsteren min og hele familien jobbet med kampanjen hans.
Moren min var veldig smart og omgjengelig og bra for kampanjen.
Hun hadde mye ambisjon, og jeg tror at broren min Warren-
- fikk mye av sin ekstreme konkurranseånd fra moren min.
Hun var genial i matte. Vi brukte gammeldagse regnemaskiner.
Hun kunne regne det ut i hodet fortere enn maskinen klarte.
Hun var pliktoppfyllende overfor oss, men virket ikke så kjærlig.
Kjærligheten var der, men ikke som med far.
Landet kan bare gå framover dersom budsjettet er i balanse.
Hvis ikke det målet nås, vil alle etterkrigsplanene-
-kollapse som Hitlers erobringstokt.
Kongressmedlem Howard L.H. Buffett fra Nebraska snakker om...
Da jeg var 12-13 år, flyttet familien til Washington, og jeg var sint.
Jeg likte meg i Omaha. Jeg mistet vennene mine og flyttet-
- til en by der alle var fremmede. Jeg var svært ulykkelig.
Jeg mistet interessen på skolen. Jeg likte å plage lærerne mine.
På den tiden hadde lærerne pensjonen sin i AT&T-aksjer.
Jeg tenkte at lærerne ble gale dersom jeg blankosolgte aksjene.
Et blankosalg betyr at man satser på aksjenedgang.
Så jeg blankosolgte AT&T-aksjer og viste papirene til lærerne.
De syns at jeg var plagsom, men innså at jeg forsto aksjer.
På hjemmebane hadde mamma kraftige hodepiner.
Da ville man ikke være nær henne. Hun glefset mer fra seg da.
Vi var nok livredde for henne. Vi lyttet til stemmen hennes.
Den sa noe om hvordan dagen ville bli.
Da hun ble vanskelig, følte vi tre det.
Jeg nådde et bunnpunkt og bestemte meg for å rømme.
Jeg overtalte to andre til å bli med.
Vi prøvde å haike.
Vi ble plukket opp av politiet, og det skremte oss.
Faren min ga meg aldri huden full for dette.
Men til slutt sa han: "Du klarer bedre enn som så."
Da han sa det, følte jeg at jeg hadde skuffet ham.
Han lærte meg ikke noe ved å si det, bare gjennom eksempel.
Han hadde uendelig tiltro til meg, og det kan få deg langt i livet.
Den beste gaven jeg fikk, var å ha en far da jeg ble født.
Jeg ville ikke gå på college. Som 16-åring ville jeg selge aksjer.
Jeg klarte meg fint og trodde ikke at college betydde noe.
Men pappa lokket meg til å begynne.
Han hadde en romkamerat jeg, og han sa at han leste hele tiden.
Mens Warren kom 15 minutter før eksamen og fikk toppkarakter.
Jeg fullførte på tre år, for jeg hadde hastverk.
Etter University of Nebraska søkte jeg på Harvard Business School.
De sa at jeg skulle bli intervjuet utenfor Chicago.
Jeg reiste dit, og fyren intervjuet meg i ti minutter og sa:
"Glem det. Du får ikke begynne." Hva skulle jeg si til pappa!
Men det viste seg å være det beste som kunne skje meg.
Senere den sommeren så jeg navn på undervisere i en katalog.
To av dem var Graham og Dodd, som jeg hadde lest bøker av.
Jeg skrev til ham i midten av august: "Kjære professor Dodd."
"Jeg trodde at dere var døde. Men siden dere jobber på Columbia,"-
- "vil jeg gjerne begynne der." Og jeg fikk plass. Man vet aldri.
Mine herrer: professor Graham.
Ben var et naturtalent og en lærer som fikk med alle.
Er Wall Street-tradere mer presise på kort eller lang sikt?
Du kan velge mellom å kaste en mynt eller spørre ekspertene.
Resultatene blir omtrent de samme i hvert tilfelle.
Det var som å lære baseball fra en som traff på alt. Det formet meg.
Det var to regler for investeringer, og det lærte han av Ben Graham.
DE TO REGLENE FOR INVESTERING
Regel nummer én er: Ikke tap penger. Regel to: Aldri glem nummer én.
Ben Graham skapte uttrykket verdiinvestering.
Han trodde på en nøye granskning av bedriftens regnskaper.
Og hvis du kjøpte noe med verdi, så ville det betale seg.
For noen år siden var jeg hos Amazon, og de hadde denne håndboken.
Andre gutter dro til Amazon for å kjøpe gamle Playboy-blader.
Jeg kjøpte Moody-håndbøker og begynte å selge aksjer.
Jeg var 20 år og oppførte meg som en 12-åring.
Jeg var ikke noen imponerende selger.
Jeg leste side opp og side ned på jakt etter undervurderte aksjer.
- Er det som et familiealbum? - Bedre!
Da jeg var ferdig på Columbia, var jeg en ålreit forretningsmann, -
- men jeg hadde ikke funnet min plass i verden.
- Hvordan gikk det med jentene? - Dårlig. Jeg var ikke med på leken.
Da jeg var på 60-årsjubileet, var det en jente der.
Jeg tok henne med ut en gang. Jeg spurte om hun husket filmen.
Hun sa at hun ikke husket det, men én ting husket hun.
Jeg spurte hva, og hun sa: "Du hentet meg i en likbil."
Det er sant. Jeg eide en halv likbil i skoletiden.
Det var ikke det kuleste man kunne gjøre på et stevnemøte.
Jeg har to vendepunkter: fødselen og da jeg møtte Susie.
Hun var den rette jenta. Det tok tid før jeg ble den rette.
Jeg skulle bli romkameraten til søsteren hans på Northwestern.
Jeg kom inn i deres hjem, og han kom med en sarkastisk spydighet.
Så jeg svarte. Hvem var den tosken?
Det var sånn vi møttes.
Warren er smartere enn du aner.
Hjernen hans jobber hele tiden. Faren min sa til meg:
"Det du må vite, er at med ham får du ingen vanlig diskusjon."
"Men han har et hjerte av gull."
Han var helt betatt av henne og hun av ham.
Hun satt på fanget ham. Det gjorde ham mykere.
Susie var snill og omtenksom. Hun var en balanserende faktor.
Jeg hadde bare veldig flaks.
Jeg hadde min slagside, men hun sto der med vannkannen-
- og pleiet meg, og hun forandret meg.
Vanens lenker føles lette helt til de er for tunge til å brytes.
Jeg var livredd for å snakke foran forsamlinger.
Jeg måtte gjøre noe med det nå eller aldri.
Jeg så en annonse i avisen for Dale Carnegie-kurset, -
- der man lærte å snakke foran forsamlinger, så jeg tok det.
Vær oppriktig. Et smil er som halen til en valp.
De fikk oss til å gjøre sprø ting. Vi sto på bordet og gjorde alt mulig.
Hadde jeg ikke gjort det, ville livet ha vært annerledes.
På kontoret mitt finner du ikke graden fra University of Nebraska.
Du finner ikke den fra Columbia.
Men du ser diplomet jeg fikk fra Dale Carnegie-kurset.
Hver uke delte læreren ut en blyant-
- til den som hadde gjort mest ut av det vi hadde lært.
I den femte uken fridde jeg til moren hennes, og hun sa ja.
Så den uken vant jeg blyanten, og jeg ble dessuten forlovet.
Jeg så ikke noe i bryllupet. Jeg var så nervøs, -
- så jeg tok av meg brillene, så da så jeg ikke gjestene.
Hun var 19 da vi giftet oss, og jeg var 21.
Hun var så mye mer moden enn meg.
Hun var et bedre menneske. Men når man gifter seg, -
- vektlegger man ikke humor 14 %, intellekt 17 % og utseende 17 %.
Jeg visste bare at det var det rette valget.
Hvorfor valgte du å bo i Omaha i Nebraska?
Jeg elsker stedet. Jeg ble født halvannen kilometer unna.
Jeg har aldri opplevd noe fælt i Omaha.
Omaha og Nebraska er hjemmet mitt.
Alt føles som hjemme her.
Det handler om tempoet her og om forholdene.
Her finner jeg kontinuitet, samhold og vennskap.
Det er et stødig og vennlig sted å vokse opp og drive bedrift på.
Da jeg kom tilbake i 1956, ante jeg ikke hva jeg skulle gjøre.
Noen i familien spurte hvordan vi skulle tjene penger.
Jeg sa at jeg ikke ville aksjer, men jeg ville gjerne samarbeide.
Innen noen måneder innledet jeg det første samarbeidet.
Jeg skrev sjekkende én og én, fylte ut selvangivelser og slikt.
Jeg var et enmannsband i seks år.
Warren satt oppe på det lille kontoret sitt.
Jeg kom med et firmanavn, men så visste han mer om det enn jeg.
Han visste hvor mange aksjer de hadde og hvor mye de tjente.
Når Warren sa noe, var det viktig. Vi lyttet til det han sa-
-når han tok et standpunkt.
Da jeg møtte Warren i 1959,-
- innså jeg umiddelbart at han var svært intelligent.
De siste årene har aksjemarkedet vokst eksplosivt, -
- og det kan tyde på at prognosene er bedre.
Aksjemarkedet korrigerer kanskje nå en tidligere prognose som var gal.
Han tjente mange penger på å kjøpe verdipapirer-
-som statistisk sett var billige.
SIGARSTUMPER
Warren handlet med små selskaper. Han investerte ofte i selskaper-
- som var som en sigarstump som det var ett trekk igjen av.
Han ville kjøpe dem på rett tidspunkt for å kunne ta det siste trekket.
I det første samarbeidet hadde jeg 100 dollar og de andre 105000.
I begynnelsen av 1962 flyttet jeg til Kiewit Plaza.
Da vi flyttet dit, hadde vi investert 7 millioner dollar, med mye profitt.
Jeg leide et hus. Jeg hadde aldri eid et hus.
To år senere, i 1958, kjøpte jeg huset jeg bor i nå.
Susie og jeg fikk tre barn.
Vi var unge, og det tror jeg at var bra.
Datteren min Susie ble født her. Hun fikk navnet da hun lignet moren.
Hun var en gavepakke.
Så kom Howie, som var en skikkelig energibunt.
Det gjorde det vanskelig for store Susie en stund.
Peter var mer som Susie. Hun var lett å ha med å gjøre.
Jeg sier at barndommen var normal, men hvem vet hva normal er!
Folk tenker på Warren Buffett som rik og berømt.
Men han var ikke rik og berømt da.
Det jeg så hver eneste dag, var forutsigbarhet.
Hver dag hørte vi garasjedøren, og far kom hjem til samme tid.
Han var hjemme, og vi spiste middag sammen hele familien.
Faren min bysset meg og sang "Over the Rainbow".
Jeg har et ekstremt sentimentalt forhold til sangen.
Vi har alltid hatt en nært forhold.
Jeg har tre svært ulike barn som har fått sin mors hjerte.
Hun tok mest ansvar for å oppdra dem, og det var nok bra.
De har mer av hennes sterke sider, og det vil jeg også anbefale.
Moren min var den viktigste i oppveksten.
Selv om jeg ofte ble disiplinert, var hun min beste venn.
Hun hjalp alle, om hun kjente dem eller ei.
Selv om hun var uenig med dem, kunne hun hjelpe dem.
Hun var utrolig empatisk og interessert i alle mennesker.
Hun brydde seg ikke om penger eller forretninger.
Han gikk rundt og sa at han skulle bli verdens rikeste mann.
Jeg tenkte at det var som å si at man skulle bli like god som Mozart.
Hvordan kan man vite det!
Det var helt greit. Jeg brydde meg ikke om det.
Susie fikk Warren til å forandre sitt syn på politikk.
Han vokste opp som republikaner. Faren var kongressmedlem.
Susie så ting på en annen måte. Hun var katalysatoren.
Frihet! Frihet!
Da barna vokste opp, var jeg opptatt av borgerrettigheter.
Jeg var oppslukt av det, og det gjorde Warren til demokrat.
Han ble med meg for å høre folk tale.
Martin Luther Kings tale er det mest inspirerende jeg noensinne har hørt.
Jeg sier til dere...
Jeg ble helt forbløffet. Kona og jeg følte det samme.
Det var interessant. Han snakket om at sannheten bygges.
Uretten sitter på tronen, men byggverket endrer framtiden.
Han skulle dø et halvt år etter. Men byggverket endret framtiden.
Kona mi var mer aktiv, men jeg var med henne.
Jeg jobbet bare mer med mine egne investeringer.
Det var ikke så farlig hva vi skulle med pengene.
Jeg skulle samle dem, og hun skulle bruke dem-
-ved å drive en stor stiftelse.
Jeg var god til å samle penger, så samfunnet tjente på å vente.
Jeg var genetisk sett velsignet i et utviklet markedssystem-
- der innsatsen er stor og jeg er dyktig til å spille.
KOMPETANSENS SIRKEL
Ted Williams skrev en bok med et bilde av ham selv-
- og slagsonen, som var delt inn i 77 ruter.
Han sa at hvis han ventet på det rette kastet, traff han på alt.
Hvis han måtte slå på et kast i hjørnet, gikk det dårligere.
Investeringsmessig trenger ikke jeg å slå overhodet, og det lønner seg.
Jeg kan se på 1000 bedrifter, men må ikke ha rett om 50 av dem.
Jeg kan velge ballen jeg vil slå.
Trikset med investering er å vente på kast etter kast-
- og vente på det rette kastet uansett om folk roper: "Slå!"
Folk blir fristet til å handle mye med aksjer fordi de er så likvide.
Man utvikler en del filtre. Jeg kaller det kompetansens sirkel.
Jeg holder meg i den sirkelen og bryr meg ikke om andre ting.
Å avgrense hva som er ditt domene, er enormt viktig.
BERKSHIRE-HANDELEN
Jeg kjøpte Berkshire-aksjer i 1962. Tekstilfirmaet gikk mot nedleggelse.
Det var en billig aksje i en forferdelig bransje.
Berkshire Hathaway stengte fabrikker og frigjorde noe kapital.
Så kjøpte de aksjer igjen. Jeg kjøpte aksjer med håp om-
- å selge aksjene med en liten profitt. På et tidspunkt-
- spurte ledelsen hvor mye vi ville selge for, og jeg sa 11,5 dollar.
Noen måneder senere fikk vi tilbud om 11,375 dollar.
Det var en åttendels dollar for lite, så jeg ble sint og kjøpte aksjer.
Jeg følte at ledelsen snøt meg. Så i mai 1965-
- kjøpte jeg nok aksjer til å skifte ut ledelsen.
Det var en ganske barnslig oppførsel fra Warren sett i ettertid.
Warren er så vellykket fordi han er streng med sine egne handlinger.
Han vil se hvor han tenkte feil og unngå det i framtiden.
Det var tilfeldig at han kjøpte Berkshire Hathaway.
Hadde ikke styrelederen prøvd å snyte ham, hadde han ikke kjøpt det.
Følelsesladde investering lønner seg ikke.
Du kan føle mye for aksjen, men aksjen har ingen følelser.
Det er interessant nå å se at dette skjedde fem dager etter min fars død.
Jeg vet ikke om det påvirket meg.
Husker du deres siste samtale?
Ja. Men jeg vil ikke snakke om det.
Jeg tror at det gjorde ham edru og lei seg.
Men Warren kjemper videre.
Warren og jeg ser på fedrene våre og ser hva de gjorde feil.
Faren til Warren var en gammeldags høyreideolog.
Det lå så sterkt til ham at Warren tenkte at det var feil.
Det var et hinder for tankene å være så ideologisk.
Han ville ikke bli så rettroende i noe.
Mitt politiske syn kom tydeligere fram da faren min døde.
Thomas Jefferson skrev at alle mennesker er skapt likeverdige.
Da de skrev grunnloven, bestemte de at svarte var 3/5 person.
Det var galskap.
Jeg snakket om et rasespørsmål, og da sa han til meg:
"Bare vent til kvinner innser at de er slavene her i verden."
Hvor mange menn, eller kvinner, tenkte på det slik den gangen?
Forbildet kom fra moren min. Hun kom fra en generasjon-
- der konas viktigste oppgave var å hjelpe mannen i hans arbeid.
Søstrene mine er like smarte som jeg og har bedre personlighet enn meg, -
- men de fikk alltid beskjed om at deres framtid var begrenset.
Men jeg få til alt her i verden. Det var ikke mangel på kjærlighet, -
-det var bare sånn kulturen var.
Men hvis man ser hva dette landet har fått til med bare halve talentet, -
- kan man tenke seg hva USA kan få til i framtiden.
Av idiotiske årsaker valgte vi å sette halve talentet på sidelinjen.
Warren er utrolig rasjonell. Bare Charlie Munger er i nærheten.
Og Charlie ble en mann som Warren ble svært avhengig av.
Jeg tror at hans første erfaringer i sigarstump-perioden-
- overbeviste ham om at dette ikke var stedet for ham.
Han tjente så mye penger ved å bruke lærdommen fra Ben Graham.
Han brydde seg ikke om ledelsen, for han ville tjene penger uansett.
Charlie Munger har i stor grad påvirket meg til å se mot-
- gode selskaper til grei pris og ikke greie selskaper til god pris.
Det var viktig, for Berkshire kunne oppgradere-
- på en måte som ellers hadde vært umulig.
Hva er det viktigste du ser på før du gjør en investering?
Jeg ser på hva som gir dem en vollgrav.
VOLLGRAVER
Vi har et firma som heter See’s Candies Boxed Chocolates.
Hvis du gir See's sjokolade til jenta di, og hun kysser deg...
...da eier vi deg. Vi kan øke prisen, men du kjøper.
Du roter ikke bort suksessen. Responsen er avgjørende.
Man vil ikke gå hjem og si til kona eller kjæresten, -
- som helst er samme person: "Her, kjære. Jeg tok den billigste."
Prisen en immateriell på et vis. Hvis du har en økonomisk borg, -
- og folk vil ta fra deg slottet, må man bygge seg en god vollgrav.
Man kjøper ikke en eiendel, man kjøper et navn og et merke.
Charlie var den som har ansvaret for det skiftet.
Vi inngikk et mentalt samarbeid umiddelbart.
Fortell om da du møtte Warren for 50 år siden.
Jeg mente at han var et vidunderbarn. Jeg fikk mye kritikk.
Kona mi lurte på hvorfor jeg ikke respekterte han med militærsveisen.
Han er utrolig smart. Han har et bredere intellekt enn jeg.
Han er fantastisk god til å formidle viktige tanker på noen få ord.
Hvis man ikke er interessert i økonomien, er man hjernedød.
Charlie eier ikke takt.
På fredag sammenlignet Charlie bankfolk med heroinister.
Charlie er fargerikt, men jeg ville ikke ha sagt det slik.
Da ydmykheten ble delt ut, fikk ikke han sin porsjon.
Et hovedkontor drives best av én mann, -
- helst på over 80 år, som sitter alene på et kontor.
Alt annet er bare nips.
Han er alltid ærlig, så jeg lytter til ham.
Vi har aldri kranglet. Vi bare lar det flyte.
Sett at Warren ikke vil gjøre noe jeg ville ha gjort.
Sett at det skjer fire ganger på 40 år. Hva betyr vel det!
I netto fungerer det utmerket.
Vi vet begge at etikken har gjort oss bedre.
Warren vil ikke tjene penger ved å snyte folk.
Warrens syn på Wall Street-bankfolk-
- ville ikke ha fått mødrene deres til å like ham.
Han føler at de stort sett ikke jobber for kundens beste, -
-men for sitt firmas beste.
På slutten av 1960-tallet var det en flom av regnskapsbløffer-
- og fusjoner som bygget på regnskapsjuks og feilinformasjon.
Det var en tid da det var mye juks, og Wall Street belønnet det.
Jeg ville ikke være med på det. Så jeg la ned partnerskapet-
- mot slutten av 1969 og ble styreleder for Berkshire Hathaway.
Det moderne Berkshire speiler i stor grad Warren.
Jeg bygget et firma som passer meg. Det er galskap å bruke livet på-
-å male noe man ikke vil se på.
Jeg har malt mitt eget maleri på et uendelig stort lerret.
Det er et annerledes sted.
Jeg jobber med dyktige folk som tar godt vare på meg.
Vi har 25 ansatte på kontoret.
Hvis man ser tilbake, er vi de samme 25 menneskene.
Vi har ingen komiteer, PR-avdelinger eller investorer.
Vi har ikke et styre eller en personalavdeling.
Vi gjør ikke noe som andre gjør bare av formaliteter.
Det er dette livet jeg liker. Det er ikke arbeid, det er en lek.
Jeg liker at det er stille. Jeg lukker døren til kontoret mitt.
Jeg bruker nok fremdeles fem-seks timer på å lese om dagen.
Det er utrolig hvor mye han husker. Han er som en liten datamaskin.
Men harddisken går aldri tom for plass.
Han er en de aller smarteste.
Jeg var på en familiemiddag hos Gates-
- der moren til Bill prøvde å få ham ut til familiestedet deres-
- for å møte Warren Buffett. Han var opptatt med Microsoft.
Til slutt gikk han med på å komme på lunsj.
Vi fløy noe motvillig dit. Å kjøpe og selge aksjer, -
- som jeg forbant Warren med, var ikke særlig interessant for meg.
Men det viste seg å være feil. Vi innså at vi kom til å bli venner.
Vi fikk ikke nok av hverandre.
Da jeg møtte Bill Gates, ba faren hans oss om å skrive ned-
- ett ord som beskrev hva som hadde hjulpet oss mest.
Bill og jeg skrev begge "fokus".
FOKUS
Fokus har stått sterkt i meg. Jeg fatter sterk interesse for ting.
Hvis jeg får interesse for noe, vil jeg lese og høre om det.
Vi elsker å jobbe hardt. Vi liker ikke overfladiske greier.
Han vet ikke noe om å lage mat eller kunst eller slikt.
Jeg aner ikke hvilken farge det er på soverommet mitt eller stuen min.
Hodet mitt tar ikke inn det fysiske.
Warren sjekker DOW.
Men forretningsverdenen forstår jeg rimelig godt.
Warrens evne til å bedømme folk og bedrifter er helt magisk.
- Vi kjenner ingen som er bedre. - Vi bør prøve å være 20 % så gode.
Jeg liker å sitte å tenke. Iblant er det lite produktivt.
Men jeg koser meg med å tenke på bedrifts-og investeringsspørsmål.
Menneskelige spørsmål er vanskeligere.
Der fins det iblant ikke gode svar. Det gjør det alltid med penger.
Han var et geni på et vis.
Iblant tenker jeg at genier er ensomme og isolerte.
Han var ikke så veltilpasset.
Han var en morsom fyr som hadde en vollgrav rundt seg.
For han var redd, og han kjente ingen han ville slippe inn til seg.
Og fremdeles er det slik at jeg ikke vet...
Ingen kjenner ham bedre enn meg, og det sier vel alle koner, men...
På et vis er han en einstøing. Det er vanskelig å utveksle følelser.
Jeg tror bare ikke at det er slik han fungerer.
Han var fysisk til stede, men han var alltid oppe og leste.
Jeg sa til moren min at vi måtte prate i lydsnutter.
Jeg lærte tidlig at dersom man begynte på en lang samtale-
- uten å ha advart ham om det, så falt han fullstendig ut.
Han falt ut i store tanker som han trolig tenkte på før du kom inn-
-og gjerne ville tilbake til.
Han er ikke som alle andre. Pappa tok oss neppe for gitt, -
- men iblant er man litt blind for det andre gjør i kulissene.
Og faren min ha sluppet litt unna.
Warren finner ikke lysbryteren, og det er nok min feil.
En gang da barna var små, var jeg syk med influensa.
Jeg la meg i sengen og ba Warren om en kjele eller noe fra kjøkkenet.
For jeg rakk kanskje ikke fram til badet. Han sa: "Ja vel."
Så går han ned til kjøkkenet, og jeg hører en masse leven.
Så kommer han opp med et dørslag. Jeg ser på det og sier:
"Det har jo hull." "Å, nettopp", sier han og går ned.
Så lager han mer bråk, og så kommer han opp.
Så setter han dørslaget på et kakebrett.
Fysisk tilstedeværelse betyr ikke nødvendigvis at han er til stede.
Han er så tankefull.
Det var derfor jeg lærte meg å leve et liv parallelt med hans.
Men vi hadde nær kontakt når han var åpen for kontakt.
Jeg tullet en gang om at vi kunne lage en teip-
- av mamma som ropte: "Ha det", og han ville ha trodd at hun var der.
Jeg tror ikke at han ante hva hun drev på med.
Da Howie og jeg hadde flyttet ut, begynte hun å se hvordan det sto til.
Hun begynte å finne ut hvordan hun kunne få litt mer albuerom selv.
De verste feilene man gjør, er å unngå å forstå folk.
Hun flyttet fra Omaha i 1977, og det er ikke så mye å si om det.
Han var helt knust. Jeg reiste hjem igjen.
Jeg kan ikke si at jeg var sint på henne, -
- men jeg lurte på hvordan hun kunne gå fra en som ikke klarte seg selv.
Så moren min ba mange av vennene sine om å se til ham.
Og Astrid var en av dem.
Jeg ringte Astrid og spurte om hun kunne lage suppe til ham.
"Gå bort og pass på ham, for han klarer seg ikke."
Det tok litt tid, men han forsto det etter hvert.
Jeg sa: "Jeg går ikke fra deg, for jeg stiller alltid opp for deg."
Mamma flyttet til San Francisco Det var viktig å flytte-
- fordi hun følte seg fanget på et sted der alle kjente henne.
Der kunne hun ikke få sin egen identitet.
Han visste hun måtte gjøre dette, og hun anerkjente-
- at pengene ga oss valgmuligheter som mange andre ikke hadde.
En gang ble Warren kritisert fordi han var rik og ble stadig rikere.
Han ga ikke bort så mye penger. Det ble kraftig kritisert av noen.
Warren sa aldri noe om det.
Det viktigste for å tjene penger er å være tålmodig.
Susie ville ikke vente så lenge. Jeg likte nok opparbeidelse bedre.
Der er vi uenige. Jeg leder en stiftelse nå.
Jeg syns at vi bør gi bort mer.
Men jeg skjønner at vi ikke gjør det, for det handler om økonomi.
Det viktigste ikke er pengene, det ser man på livsstilen hans.
Han kjøper ikke store malerier og bygger ikke store hus.
Han har det i hodet. Og pengene er karakterkortet.
Han sa alltid at alle kan lese det han leser, alle har sjansen.
Han elsker det fordi han har konkurranseånd.
Han sitter alene på kontoret og leser det alle andre kan lese, -
- men han elsker tanken på at han skal vinne.
Her er saken. Har du sett en sjonglør sjonglere 25 melkeflasker?
Hvordan kunne han nå dit? Han begynte med én, så to.
Han tok stadig en til, og det var slik vi gjorde det.
Vi begynte med kontanter og endte med bedrifter og forsikringsselskaper.
Forsikringsbransjen er lukrativ.
Men den har også fordelen av å skape noe som kalles float.
Float er pengene som blir hos Berkshire mens utbetalingen venter.
Warren viste seg å ha en utrolig evne til å bruke de pengene-
- til å kjøpe firmaer som fikk Berkshire til å vokse.
I 1983 solgte Mrs. B. kontroll over bedriften for 55 millioner dollar-
-til investor Warren Buffett.
Warren var ekspert på aviser.
Han mente at Washington Post var et undervurdert selskap.
Han skrev: "Mrs. Graham, jeg har kjøpt 5 % av selskapet ditt."
"Jeg vil deg ikke noe vondt. Selskapet er svært bra."
"Jeg vet at Graham-familien driver det."
Jeg syntes at han var fantastisk.
Han kom på styremøter med 20 årsrapporter og gikk gjennom dem.
Det var som å gå på handelshøyskole med Warren Buffett.
Kay Graham presenterte Warren for Washington.
Det var en annerledes gruppe enn han hadde jobbet med.
Det var åpenbart at å jobbe med Kay ga ham en ny type trygghet.
Og han var stjernen.
Alle vil høre hva Warren Buffett sier.
Orakelet i Omaha bygger image og koser seg på veien.
Berkshire-aksjene har steget med mer enn 2000 prosent.
Det kan vokse enda mer, for Warren Buffett bremser ikke ned.
Hva gjorde han? Investerte i ting han forstår.
Gamle merker som Coca Cola, Fruit of the Loom og Dairy Queen.
- Hva inspirerte deg? - Dette!
- Kjøper du det du liker? - Ja.
Coca Cola Company kommer til å selge nesten to milliarder enheter-
-av et Coca Cola-produkt i dag.
Får du en cent ekstra per dag, blir det 20 millioner per dag.
- det er 7,3 milliarder dollar mer fra én cent ekstra.
Eier du Coca Cola, eier du en del av hodet til milliarder av folk.
Det var skikkelig godt.
Hvem har flest 100 dollarsedler? Han heter Warren Buffett.
Han har tatt plassen fra Bill Gates som verdens rikeste person.
På møtet diskuterte man Berkshire Hathaways plan-
- om å kjøpe Burlington Northern. Det er verdsatt til 26 milliarder.
Han bygget Berkshire fra ingenting til hundrevis av milliarder dollar.
Ingen andre har klart noe slikt.
Han ville ha et utmerket rykte på seg.
Han skulle ikke velte om på alt. Han beholdt ledelsen etter kjøpet.
Han bygget et omdømme som ga avkastning senere i livet.
Det har han bygget så lenge jeg har kjent ham.
Det tar 20 år å bygge et omdømme og fem minutter å ødelegge det.
Da Warren investerte i Salomon, ble jeg og flere andre forbløffet.
Han hadde vært svært kritisk til investeringsbankenes grådighet.
Men så investerte han i Salomon Brothers, som var en av dem.
Warren og Charlie satt i styret. Charlie holdt ikke ut det de gjorde.
Han likte ikke kulturen deres overhodet.
Raskt etter at de gikk inn, eksploderte det hele.
På en fryktelig dag i august 1991 en fikk jeg en telefon-
- fra de to toppsjefene i Salomon, og de sa til meg:
"Vi har et problem."
Dette er NBCs kveldsnyheter.
Dette er en skandale som ryster Wall Street.
Finansinstitusjonenes integritet blir satt under tvil.
Salomon Brothers er under etterforskning for ulovlig handel.
Salomon erkjenner at de overskred grensen.
De kjøpte obligasjoner for personer som ikke ante noe om det.
Salomon Brothers granskes av finansdepartementet, -
- sentralbanken, handelstilsynet og justisdepartementet.
Det viktigste er den virkningen dette kan ha på folks tillit-
- og på det amerikanske markedets troverdighet.
Selskapet skyldte 150 milliarder dollar.
De skyldte mer enn noe annet privat selskap i USA den gangen.
Den kvelden møtte jeg sjefen for sentralbanken i New York.
Han var som en slags sheriff. Jeg sa jeg ikke hadde hatt mye gjeld.
Jeg sa at jeg hadde et huslån. 150 milliarder var overveldende.
Jeg håpet at han skulle si at jeg hadde et par uker på meg.
Men han ba meg om å forberede meg på alle mulige utfall.
Finansdepartementet har utestengt Salomon Brothers fra all handel.
Det var nok et støt for skandalebefengte Wall Street.
Myndighetene sa at de var onde. De fikk ikke selge obligasjoner.
Det var et vendepunkt for Warren. Han mente at der og da-
-sto omdømmet hans på spill.
Warren hadde et døgn på seg til å avgjøre om han skulle trekke seg.
Da kunne Salomon Brothers ha gått konkurs.
Men Warren tok ansvar.
Jeg heter Warren Buffett. Jeg har blitt valgt-
- til midlertidig styreleder i Salomon Inc.
Hvorfor måtte du inn som leder, og hva er ditt mandat?
Jeg måtte gå inn-
- fordi jeg ville gjøre alt og avdekke alt som har skjedd.
Jeg vil sørge for at det rettes opp.
Jeg måtte overbevise departementet om at fryktelige ting hadde skjedd-
- og at de kunne være sinte, men firmaet hadde 8000 ansatte.
Det kom til å gå konkurs hvis vi ikke fikk fortsette.
Warren mente at de var for store til å kunne gå under.
De sa det ikke på den måten, men de var for store til å gå under.
Hvis Salomon hadde gått ned, kunne andre ha gått med i fallet.
Vi så døden i hvitøyet, så jeg ringte finansdepartementet.
Nick Brady var minister. Jeg tryglet for livet.
Stemmen holdt nok på å sprekke. Jeg sa at dette var avgjørende.
Jeg følte virkelig at det kom til å bli en enorm katastrofe.
Han trodde nok at jeg tok feil, men han trodde at jeg trodde på det.
Så departementet endret ordren, og det ble som en godkjennelse.
Det var store greier.
Salomon ble reddet. Nick Brady stolte på Warren.
Det viser hvor viktig et godt omdømme er.
Takk for at jeg fikk tale til komiteen.
Jeg vil be om unnskyldning for det som har ført oss hit.
Landet har rett til å forvente at loven blir overholdt.
Jeg har bedt alle Salomon-ansatte om selv å sørge for at det blir slik.
Når de følger alle regler, skal de ansatte spørre seg-
- om de ønsker at deres handlinger skal havne på forsiden av avisen-
- slik at kone, barn og venner kan lese om det.
Følger de den testen, trenger de ikke å frykte resten:
Taper de penger, viser jeg forståelse.
Taper de litt av sitt omdømme, er jeg nådeløs.
Det er 50 år siden jeg tok over Berkshire Hathaway.
Steg for steg har vi skapt noe som jeg drømte om å skape.
Det tok tid å klare det. Vi så ikke ut til å gjøre framskritt.
Men renters rente fungerer.
Trodde du at dette skulle bli verdens femte største selskap?
Nei. Men i så fall hadde jeg ikke ha tenkt femte, fjerde eller tredje.
- Du ville ha vært størst. - Skal man drømme, må man drømme.
Bill Gates vinner.
Generalforsamlingene er som en festival.
Det er som et Mardi Gras som folk kommer til hvert år.
Da kan vi kose oss og møte folk som har betrodd oss pengene sine.
Én gang var det bare 30 personer i kantinen.
Nå er det en stor offentlig tilstelning.
Feiringen er en viktig faktor for å få folk til å samarbeide godt.
Vi er glade for at dere er her på vårt møte.
Pass på å se hva vi har.
Vi selger deg See’s Candy and Dilly Bars.
Kjøp forsikring på bilen før du drar.
For det er kjøp, kjøp, kjøp alt du ser.
På Berkshire-showet.
Han elsker virkelig jobben sin.
Vi digger deg Warren!
Investorene i Berkshire Hathaway ser på seg selv som et fellesskap.
Én, to, tre, smil.
Berkshire i har flere langtidssparere enn noe annet selskap.
Folk ser på det som en religion.
De kjøper aksjer med det formål at de skal beholde dem-
- livet ut, akkurat som man kjøper en leilighet.
På Berkshire får alle den samme informasjonen i årsrapporten.
Vi treffer ikke analytikerne. Deres oppfatning bryr meg ikke.
Jeg bryr meg om hva eierne mener.
Han kom fra et privat partnerskap der han viste folk stolte på ham.
Slektningene hans var med, men de var ikke rike.
Idet det vokste, behandlet han alle eierne som slektninger.
Vi føler at alle aksjeeierne er partnerne våre.
De er ikke en ansiktsløs masse. Jeg elsker å møte 40000 av dem.
De gjør jobben vår meningsfull.
Hvis du kjenner Susie som jeg kjenner Susie.
Å, for en jente.
Vi føler mye kjærlighet og respekt for hverandre ennå.
Jeg drar ikke til Omaha, for Astrid bor der med ham.
Det er hennes oppgave. Vi gjør alt mulig annet.
Det virker kanskje rart, men hvis det fungerer for dem, -
hvem bryr seg om hva folk syns! Mor og Astrid var glade i hverandre.
Jeg tror at moren min var glad for at hun tok vare på faren min.
Astrid ville ha elsket faren min selv om han ikke eide noe.
Astrid har bodd sammen med meg lenge og gjort undere for meg.
Det funket fint, men det gjør det neppe for alle.
Susie og jeg elsket og beundret hverandre, -
-men vi var to ulike personer.
Første gang Warren kom til San Francisco, -
- tok vi en tur, og han så seg rundt. Han er ikke så visuell av seg.
Han så seg rundt, og så sa han: "Dette er byen for deg."
Jeg blir så dratt mot farge, lys, form og natur, -
- så han tenkte at det var stedet for meg.
Jeg forstår menneskets natur bedre nå.
Jeg kan lære om økonomi fra bøker, men ikke så mye om mennesker.
Da trenger man erfaring. I den forstand har jeg blir klokere.
Selv om jeg ikke kan slenge om meg med tall som i gamle dager.
Jeg tror at det vi gjør, speiler hvordan vi er.
Det gjelder for alle her. Og har man jobben min, -
- møter man de beste menneskene. Folk som har tatt et valg-
-om å hjelpe andre mennesker.
Det er det beste livet noen kan ha.
Jeg var med henne på Fortunes kvinnekonferanse.
Hun fortalte at hun hadde tatt en vevsprøve dagen før.
Da vi kom hjem, viste det seg at hun hadde kreft i munnhulen.
Jeg var på vei til India. Jeg sa: "Vi ses når jeg kommer hjem."
Hun gråt sjelden, men hun da gråt hun og sa at jeg måtte bli hjemme.
Jeg måtte bli med på operasjonen.
Alle sammen var på plass. Den dagen hun skulle opereres...
Det er en del ting faren min bare ikke...
Tanken på at noe skulle skje henne, var det verste som kunne hende.
Hun visste at det ble vanskelig og at tiden etter ble brutal.
Hun tok den operasjonen for alle andre.
Det var en omfattende operasjon. Hun kunne ikke prate eller spise.
Hun kom ut fra sykehuset. Jeg var sammen med henne etterpå.
Faren min kom hver helg.
Etter noen måneder var hun friskere.
Hun og pappa dro til Cody i Wyoming. De dro med vennene sine hvert år.
Faren min ringte. Det var klokken åtte om kvelden.
"Noe har skjedd med mamma. Jeg sitter i ambulansen. Kom hit."
Jeg trodde at det gjaldt pappa.
Jeg vet ikke helt hvorfor, men jeg tenkte at mamma var blir frisk.
Hvorfor skulle noe skje med henne!
Det var fryktelig. Det var et sjokk. Hun hadde vært helt frisk.
De reiste til Cody. Hun følte seg frisk, og de spiste.
Hun følte seg ikke bra etter middagen. Hun fikk slag.
Vi kom inn på pasientrommet. Far hold mor i hånden hele natten.
Jeg var så stolt av ham, for han visste hva han skulle gjøre.
Han gjorde det, og det var å ikke gjøre noe.
Faren min sovnet, og jeg satt der med henne.
Jeg la hånden på hjertet hennes for å sjekke om hun pustet.
Jeg hentet en sykepleier, og hun sa at hun var borte.
Noe av det verste jeg har gjort, var å vekke far og si det.
Man blir ikke kvitt kjærligheten.
Gir man den vekk, får man mer. Holder man den fast, mister man den.
Susie holdt meg virkelig samlet. Hun hadde tro på meg.
Ikke bare ville jeg ikke ha blitt den jeg er, -
- jeg ville ikke ha lyktes så godt i forretningsverden heller.
Hun gjorde komplett.
Han ble mørk, stille og innadvendt en ganske god stund.
Faren min er en ensom fy, og han har levd et ensom liv.
Han måtte finne ut hvordan han skulle komme seg gjennom tunnelen-
-og ut på den andre siden.
Jeg trodde ikke at han kom til å stå opp igjen.
Men det gjorde han.
Jeg er Patty Stonesifer, direktør for Bill and Melinda Gates Foundation.
Jeg setter pris på at dere kommer etter en veldig vag melding-
- der jeg ba dere om å komme til en samtale om filantropiens framtid.
La oss sette i gang. Jeg har gleden av å presentere en god mann-
- hvis beslutning kommer til å forandre verden: Warren Buffett.
En enestående beslutning fra en av verdens rikeste.
Warren Buffett sier at han gir bort formuen til veldedige formål.
Buffett gir det meste til Bill and Melinda Gates Foundation.
Han gir mer enn 15 % av formuen til stiftelser-
- om hans tre barn og avdøde kone Susan har startet.
En helseaktivist kalte det Buffett gjorde-
- en av de mest uegoistiske beslutningene noen har tatt.
Det er mer applaus enn jeg får på Berkshire Hathaway-møter.
Takk for at dere kom. Det er en stor dag for familien min.
Kona mi Susie og jeg ville at samfunnet skulle få det jeg tjente.
Jeg trodde at hun skulle leve lengst og ta avgjørelsen, -
- men jeg har måttet tenke på hvordan samfunnet gagnes best-
- og det brukes mest effektivt. Svaret sto rett foran meg.
Det kom helt ut av det blå. Det var helt utrolig.
Det er den største enkeltgaven noen har gitt noensinne.
Jeg vil gjerne at representanter for stiftelsene skal komme ut.
På de tre første skrev jeg under med "pappa".
Da han skrev til oss, skrev han noe-
- som var utrolig viktig for meg. Det var sånn stiftelsen vår er.
Hvis du prøver å gjøre alt perfekt, får du ikke gjort noe viktig.
Men hvis du kan bomme iblant, kan du oppnå noe stort.
Jeg er glad for at barna mine har hver sin stiftelse-
- som til sammen dekker interessene deres for skolegang, -
- jordbruk der teknikk kan gjøre landbruket bedre-
-og vaksiner.
Beskjeden han sender til rike amerikanere, er viktigst:
De som eier minst i verden, bør få fra de som eier mest.
I løpet av livet har jeg brukt godt under 1 % av det jeg har tjent.
Resten går til andre, for de har jeg ikke noe bruk for.
Det er idiotisk av meg å la være å gi det til folk som trenger dem.
De hjelper meg overhodet ikke.
Jeg er stolt av det vi gjør.
Jeg gråter nesten på hvert styremøte. Hun ville ha vært så stolt.
Min viktigste jobb er å sørge for at pengene brukes slik hun ønsket.
Ingen ønsker å tenke-
- at man har kastet bort energi, kjærlighet og tid på noe ubrukelig.
Jeg antok at jeg ville gifte meg med en prest eller lege-
- som gjorde en verdifull tjeneste for mennesker.
Men så giftet jeg meg med en som bare tjener penger, -
- og det er det motsatte av det jeg trodde.
Men jeg vet hvordan han er.
Det fins ikke noe bedre menneske enn ham.
Sannheten er at jeg er i min situasjon fordi jeg har hatt flaks.
Da jeg ble født, var oddsene 1 til 40 for å bli født i USA.
Jeg vant det lotteriet. Og i tillegg var jeg mann.
Legg til 50 % sjanse, så er oddsene 1 til 80-
- for å bli født som mann i USA. Det betydde enormt mye for meg.
At det skal gjøre meg overlegen andre mennesker, begriper jeg ikke.
Jeg var heldig nok til å stå ved hans side mens han ble Warren Buffett.
Han har vokst med årene, han har fått bredde.
Verdigrunnlaget gjennomsyrer livet hans.
Han ønsker å leve et liv som faren hans ville ha sagt var godt.
Jeg tror at han kommer til å havne i historiebøkene.
Jeg aner ikke hvilken rolle han får.
Blir han kjent som en investor eller som en filantrop?
Warrens ambisjon i livet er å være en som lærer bort.
Verden er en flott film, men ikke gå i søvne gjennom livet.
Ta en jobb du ville ha tatt selv om du ikke trengte den, så blir det bra.
Da kommer du til å hoppe ut av sengen fordi du gleder deg.
I mer enn 60 år har jeg kunnet danse meg til jobb-
- fordi jeg gjør det jeg elsker. Og jeg føler meg veldig heldig.
- Er du redd for å dø? - Nei.
Jeg har hatt et fortreffelig liv. Jeg vet at det kommer til å skje.
Jeg er agnostiker, så jeg aner ikke hva som kommer til å skje etterpå.
Men fysisk sett er jeg i ferd med å nå utrangeringsverdi.
Men det betyr ikke noe for arbeid, lykke eller tankevirksomhet.
Jeg føler ikke at min livsglede og entusiasme blir mindre overhodet.
Det spiller jeg spiller, blir stadig mer spennende.
Det er et konkurransedrevet spill, og jeg elsker det spillet.
God natt, Sus.
Tekst: Morten Gottschalk www.sdimedia.com